Хафез
Върху сърцето ми
цветя…

Превод от персийски (фарси): Йордан Милев, 1969

chitanka.info

Върху сърцето ми — цветя,

в устата — гроздов сок.

В краката ни сега е роб

дори самия бог.

Свещта гасете, че нощта

е светла като ден.

Сред нас блести като луна

ликът й синеок.

Кой може да ни забрани

да пием? Но без вкус

е виното, ако до нас

не свети взор дълбок.

Ах, върху устните — рубин

пенливи чаши — в кръг.

И флейта звъннала, и чанг —

са моят пръв урок.

Не ни опивай с аромат

сред веселия пир,

от твоите коси струи

най-светлия поток.

Със сладости не ме храни:

какво е захарта

пред устните ти като пещ,

за виното — залог.

Безумен бедуин съм аз,

прославил се с позор.

И не ходете затова

към мен със поглед строг!

На Мухтасиба за какво

му шепнат против нас,

когато в себе си и той

е не с един порок.

Хафез, без вино и без сок

безсмъртен — нито миг!

За розите и любовта

е даден кратък срок!

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.